PERUSTUU TOSITARINAAN
TERVETULOA MOUNT WAVERLEYHIN - VUODEN 1972 SIISTEIN KAUPUNKI
Mary Dinklen silmät olivat mutalammikon väriset.
Hänen syntymämerkkinsä oli kakan värinen.
Oli lauantai-iltapäivä, ja hän oli tylsistynyt.
Mary toivoi, että hänelläkin olisi ystävä, jonka reppuselässä voisi olla.
Maryn murolaatikosta löytämä mielialasormus oli harmaa.
Mielialakartan mukaan hän oli siis mietteliäs, -
tiedostamattoman kunnianhimoinen tai nälkäinen.
Hänen ainoita ystäviään olivat Nobletit hänen lempisarjakuvastaan.
Ne eivät olleet oikeita kaupasta ostettuja -
vaan itsetehtyjä, joita hän valmisti simpukankuorista, eukalyptuspuun kukista, -
pampuloista ja perjantaisen pikaruoan kananluista.
Hän joutui tekemään omat lelunsa. Hänen lempilelunsa olivat Miniset, -
uunissa kutistetut perunalastupaketit.
Maryn isä, Noel Norman Dinkle, -
työskenteli tehtaassa kiinnittäen naruja teepusseihin.
Koulussa Mary kertoi, -
että hänen isänsä saisi niin monta ilmaista teepussia kuin haluaa.
Maryn lempiteepussi oli Earl Grey.
Hän rakasti sanoa "Earl Grey", -
ja halusi vielä joskus mennä naimisiin jonkun Earl Greyn kanssa.
He asuisivat skotlantilaisessa linnassa -
yhdeksän lapsen, kahden ankan ja Kevin-koiran kanssa.
Noelin harrastus oli juoda vajassaan Baileys lrish Creamia -
ja täyttää tienvarresta löytämiään lintuja.
Mary toivoi isänsä viettävän enemmän aikaa kanssaan -
ja vähemmän kuolleiden ystäviensä kanssa.
Hän toivoi myös, että hänellä olisi veljiä ja siskoja.
Hänen äitinsä oli sanonut häntä "vahingoksi".
Kuinka joku voisi olla vahinko?
Ralph-ukki kertoi, että vauvat tehtiin tarkoituksella, -
ja isät löysivät heidät olutmukinsa pohjalta.
Ralph-ukki tuoksui hillosipuleilta -
ja oli ollut Frankstonin avantouimareiden jäsen 51 vuoden ajan.
He uivat talvella tunteakseen olevansa elossa.
Ralph-ukki sanoi, että se sai hänen nänninsä nöpöttämään.
Hän oli kuollut vuosi sitten, 74-vuotiaana, -
ja hänen paras ystävänsä, Ken, lausui runon hänen muistokseen.
Hän syntyi Boronian kukkulan latoseen.
Ralph eli pitkään, sitten kupsahti keuhkokuumeeseen.
Mary kaipasi häntä ja mietti usein, -
miksi hänen keuhkonsa olivat vilustuneet.
Monet asiat kummastuttivat Maryä.
Varsinkin hänen äitinsä, Vera Lorraine Dinkle.
Maryn mielestä Vera vaikutti aina vaappuvalta.
Varsin hurja lyönti. Hän paloi!
Vera piti kriketin kuuntelemisesta leipoessaan.
Tärkein ainesosa oli aina sherry.
Hän kertoi Marylle, että se oli aikuisten teetä, -
jota piti maistella alituisesti.
Maryn mielestä hänen äitinsä maisteli sherryä aivan liian usein.
Mary ei myöskään ymmärtänyt Veran "lainaamista".
Eilen hän lainasi kalapuikkoja marketista.
Hän kertoi kuljettavansa tavaroita mekossaan säästääkseen muovipusseja.
Vera oli vallan monisäikeinen sielu.
Mary lopetti haaveilun ja meni hakemaan lemmikkikukkonsa sateesta.
Hänen isänsä oli löytänyt kukon tienvarresta, -
sen pudottua teurastamoon matkalla olevasta autosta.
Vera nimesi sen Etheliksi.
Oli aika katsoa Nobletteja. Vera rakasti Nobletteja, -
koska kaikki olivat ruskeita, asuivat teepannussa -
ja heillä oli valtavasti ystäviä.
Mary ajatteli itsekseen, ettei ole mitään kivempaa -
kuin märän kukon haju, -
sateen ropina kattoon -
ja suoraan tölkistä nautitun sokeroidun maitotiivisteen maku -
samalla kun katselee lempipiirrettyään.
SAMAAN AIKAAN NEW YORKISSA
TERVETULOA NEW YORKIIN
HALAUKSET 50 SENTTIÄ
Samaan aikaan mies nimeltä Max Horowitz katseli myös Nobletteja.
Maxin pienessä televisiossa oli kuva, muttei ääntä.
Isossa televisiossa oli ääni, muttei kuvaa.
Hän oli 44-vuotias ja piti Nobleteista, -
koska he elivät rajatussa ja selvässä ympäristössä, -
joka oli aina yhdenmukainen.
Ja myöskin koska heillä oli valtavasti ystäviä.
Maxilla oli univaikeuksia ja hän oli katsellut yön televisiota -
ja pyydystänyt kalanruokaa.
Hän pani merkille, että se oli hänen kuudes nappaamansa kärpänen.
Hän mietti, menisikö sänkyyn laskemaan lampaita, -
vai söisikö vielä yhden suklaahodarin.
Hän yritti molempia, mutta se ei onnistunut.
Siitä oli kuusi tuntia ja 12 minuuttia, kun Henry VIII nukkui pois.
Henryn kuolema oli pannut Maxin elämän sekaisin.
Siitä oli tullut tasapainoton. Mitä pikemmin hän saisi uuden kalan sitä parempi.
Huomenna hän menisi lemmikkikauppaan ja hankkisi uuden Henryn.
Henry IX:n.
POSTITOIMISTO
LOUNAALLA - Seuraava.
Oli kauppapäivä. Mary odotti kärsivällisesti -
sillä aikaa kun hänen äitinsä "lainasi" kirjekuoria.
Ajan kirittämiseksi hän tarkkaili huonetta ja laski, moniko asia oli ruskea.
Oli tarrapaperia, kuminauhoja ja puhelinluettelo, -
jonka kannessa nainen seisoi käsi tulessa ruskeassa järvessä.
Amerikkalaisilla oli outoja nimiä, -
Mary Daisy Dinkle mietti.
Hauskalta kuulostavia nimiä, kuten Rockefeller ja Finkelstein.
Hän kuvitteli, miltä he näyttäisivät, kuinka vanhoja olisivat, -
olisivatko naimisissa, käyttäisivätkö laseja tai löysivätkö vauvansa oluesta.
Ehkä Amerikassa lapset löydetään muualta.
He juovat paljon kokista. Ehkä he löytävät niitä tölkeistä.
Vauvat eivät kyllä mahtuisi reiän läpi.
Mary sai ajatuksen. Hän kirjoittaisi amerikkalaiselle -
ja kysyisi, mistä vauvat tulevat.
Hän päätyi herra M. Horowitziin.
Rouva Dinkle!
Tulkaa takaisin, rouva Dinkle!
Hyvä herra M. Horowitz, -
nimeni on Mary Daisy Dinkle.
Olen kahdeksan vuotta, kolme kuukautta ja yhdeksän päivää vanha.
Lempivärini on ruskea -
ja lempiruokani on makeutettu maitotiiviste, -
jota suklaa seuraa hyvänä kakkosena.
Minulla on Ethel-niminen kukko, joka näyttää tältä.
Se ei vielä muni, mutta tulevaisuudessa kylläkin.
Äitini pitää tupakoinnista, kriketistä ja sherrystä.
Isäni pitää kuolleiden lintujen kanssa leikkimisestä pajassaan.
Mistä vauvat tulevat Amerikassa? Tulevatko ne kokistölkeistä?
Australiassa niitä löydetään oluttuopeista.
Tässä on piirustus itsestäni. En osaa piirtää kunnolla silmiä, -
mutta hampaissa olen hyvä.
Olisi hienoa, jos voisit kirjoittaa takaisin ja olla ystäväni.
Ystävällisin terveihisin, Mary Daisy Dinkle.
PS. Toivottavasti pidät lähettämästäni suklaapatukasta.
Sen nimi on Kirsikka-Raksu.
Näkemiin, kirje. Älä unohda kirjoittaa.
Max vihasi torstaipäiviä.
Silloin oli hänen viikoittainen Nimettömät Ylensyöjät -tapaamisensa.
Sinä iltana hän tunsi olonsa erityisen levottomalta, -
koska oli syönyt kaksi suklaahodaria matkallaan sinne.
SUKLAA EI KUULU RUOKAYMPYRÄÄN - Suklaan syöminen rikkoi sääntöjä.
JUMALA VIHAA LIHAVIA - Ilta oli vieläkin sietämättömämpi -
Marjorie Butterworthin omituisen räpsyttelyn takia.
Maxilla oli vaikeuksia ymmärtää ruumiinkieltä.
Flirttailu oli hänelle yhtä vierasta kuin lenkkeily.
Max piti useimpia ihmisiä erittäin hämmentävinä.
Max ei aavistanutkaan, että hänen iltansa muuttuisi -
yhä hämmentävämmäksi ja salaperäisemmäksi.
Hän luki Maryn kirjeen neljä kertaa.
Sen jälkeen hän teki kuin aina ennenkin -
kohdatessaan jotakin uutta ja stressaavaa.
Maxin mitätön olemassaolo oli taas kerran vaakalaudalla.
Tuijotettuaan 18 tuntia ulos ikkunasta hän teki lopulta päätöksen.
Rakas Mary Daisy Dinkle, -
kiitos kirjeestä, jonka avasin ja luin kello 21:17, -
Nimettömät Ylensyöjät -luentoni jälkeen.
PSYKIATRI - Yritän laihduttaa, -
sillä psykiatrini, tohtori Bernard Hazelhofin, -
mukaan terve ruumis vastaa tervettä mieltä.
Hän ei pidä mieltäni kovin terveenä.
Piirustuksesi on visuaalisesti mielenkiintoinen muotokuva itsestäsi.
En ole ikinä tavannut ketään australialaista.
Ensinnäkin vastaan kysymykseesi.
Amerikassa ei valitettavasti löydetä vauvoja kokistölkeistä.
Kysyin äidiltäni neljän vanhana, -
ja hän sanoi niiden tulevan rabbien hautomista munista.
Jollet ole juutalainen, ne ovat katolilaisten nunnien hautomia.
Jos olet ateisti, munia hautovat irstaat, yksinäiset prostituoidut.
Sieltä vauvat tulevat Amerikassa.
Jaan kotini kalan kanssa, -
kuuluisien tiedemiesten mukaan nimeämieni etanoiden kanssa, -
herra Biscuitiksi kutsutun undulaatin kanssa -
ja Haliksi kutsutun kissan kanssa.
"Hal" on lyhenne halitoosista, josta se kärsii.
Se seurasi minua kotiin, kun lapsijoukko oli ampunut sitä silmään ilmakiväärillä.
Onko sinulla lemmikkikengurua?
Kun olin syntynyt, isäni jätti äitini ja minut kibbutsiin.
Äitini ampui itsensä enoni aseella, kun olin kuusivuotias.
Pidätkö suklaahodareista?
Keksin niiden reseptin, ja voin lähettää sen sinulle.
Kun olin nuori, keksin näkymättömän ystävän, herra Raviolin.
Psykiatrini mielestä en enää tarvitse häntä, -
joten hän vain lukee nurkassa.
Viime viikolla poimin 128 tupakantumppia.
Ihmiset sotkevat koko ajan New Yorkissa.
En ymmärrä, miksi ihmiset rikkovat lakeja.
Tumpit ovat pahasta, koska ne huuhtoutuvat mereen, -
jolloin kalat polttavat niitä ja tulevat nikotiiniriippuvaisiksi.
Lasken vain leikkiä, -
koska tupakan on mahdotonta palaa vedessä.
Kaloilla ei myöskään ole taskuja, joissa pitää sytyttimiä.
Olen 44-vuotias, ja minulla on -
kahdeksan samanväristä ja -kokoista verryttelyasua.
Painan 160 kiloa, -
ja olen yhtä pitkä kuin joulukuusi.
Tervetuloa New York -loton pariin!
Nautin lottokupongin täytöstä.
Olen käyttänyt samoja numeroita viimeisen yhdeksän vuoden aikana.
- Nämä numerot ovat: kolme, viisi, - - Yksi, neljä, -
- kuusi, yhdeksän, - - 25, kaksi, -
- 11 ja 12. - seitsemän, kahdeksan.
Oletko voittaja vai häviäjä?
Minulla on ollut useita erilaisia töitä elämäni aikana.
Ensimmäinen työni oli metrolippujen vastaanottaminen metrossa.
Toinen työni oli Yiddel's Gourmet Kosher Suppliesissa, -
jossa työskentelin koneella, joka pussitti nuudeleita.
Synnyin juutalaiseksi ja uskoin Jumalaan, -
mutta lukemani kirjat ovat todistaneet Jumalan olevan vain mielikuvitukseni tuotetta.
Ihmiset tykkäävät uskoa Jumalaan, koska se vastaa vaikeisiin kysymyksiin, -
kuten: mistä universumi on syntynyt, -
pääsevätkö madot taivaaseen -
ja miksi vanhoilla naisilla on siniset hiukset?
Vaikka olen ateisti, pidän siltikin jarmulkeani lämmittämässä aivojani.
Kolmas työni oli tehtaassa, -
joka painoi logoja uutuustuotteisiin.
Työskentelin frisbeen painokoneella.
Frisbee on pyöreä muovinen kiekko, jota ihmiset heittävät toisilleen.
Se on kuin bumerangi, -
mutta se ei palaa heittäjälle.
Neljäs työni oli olla valamies.
En saanut siitä paljoa palkkaa, mutta sain keksejä ja kahvia ilmaiseksi.
Valamiehet ovat yhteiskunnan parhaimpia jäseniä, -
jotka eivät ole tappaneet ketään.
Jouduin valamieheksi oikeudenkäyntiin, -
jossa miestä syytettiin kaikkien ystäviensä taposta -
omissa yllätyssyntymäpäiväjuhlissaan.
Ikävä kyllä minua ei valittu valamieheksi, koska heille selvisi, -
että olen ollut joskus mielenterveyspotilaana.
Oletko koskaan riippuliitänyt?
Viides työni oli olla roskankerääjänä.
Minun täytyi siivota sotkupeikkojen jäljet, muttei puhua kenellekään.
Joskus esitin olevani intergalaktinen robotti.
Tämä on hätänumero. Puhelunne on jonossa.
Kerran poliisi otti minut kuulusteluun, -
mutta pääsin lähtemään, kun he huomasivat, etten ole uhka kenellekään.
Paitsi itselleni.
Kuudes työni oli Yhdysvaltojen armeijan -
paikallaan pysyvässä tarvikevarastossa.
Koska olen hyvä matematiikassa, minun täytyi laskea, -
kuinka monta kuulakärkikynää armeija tarvitsi.
Eräänä päivänä tehtiin turvallisuustarkastus, ja kysyttiin, -
olenko minkään ääriryhmän jäsen.
Kerroin olevani New Yorkin Science Fiction -klubin jäsen.
Sillä ei kuulemma ollut merkitystä, mutta he erottivat minut kuitenkin.
Valitettavasti unohdin kertoa heille, että olin joskus kommunisti.
Oletko koskaan ollut kommunisti?
Onko kimppuusi koskaan hyökännyt varis tai jokin muu iso lintu?
Kun olin 9-vuotias, varis hyökkäsi koulumatkalla kimppuuni.
LINTUVAMMAOSASTO
Sain kolme tikkiä -
ja pidän nykyään syksyisin kypärää, johon olen maalannut silmät.
Ihmiset nauravat minulle, kun pidän kypärääni.
En tiedä miksi.
Ihmiset hämmentävät minua usein, mutta yritän olla välittämättä heistä.
New York on hyvin kiireinen ja meluisa paikka.
Asuisin mieluummin hiljaisemmassa paikassa.
Vaikka kuussa. En pidä ihmisjoukoista, kirkkaista valoista, -
äkkinäisestä melusta enkä voimakkaista hajuista.
Kaikki nämä löytyvät New Yorkista.
Varsinkin hajut.
Käytän usein nenä- ja korvatulppia, kun lähden ulos.
Ne auttavat minua pysymään rauhallisena.
Ihmiset ovat mielestäni mielenkiintoisia, mutta en pysty ymmärtämään heitä.
Luulen kuitenkin ymmärtäväni sinua ja luotan sinuun.
Vaikutat hyvin onnelliselta ja luulen sinun tuoksuvan katkaravulta, -
koska tiedän, että Australiassa on paljon katkarapuja.
Osaatko pikalukea? Olen opetellut lukemaan kaksi sivua kerralla.
Yksi silmä per sivu.
Minun on nyt lopetettava, vaikka en ole ehtinyt kertoa seitsemännestä työstäni -
kondomitehtaalla.
Kirjoita pian takaisin. Amerikkalainen ystäväsi, -
Max Jerry Horowitz.
PS. Liitteenä kuvani, jonka otin yhdessä sellaisessa valokuvauskopissa.
PPS. Kiitos suklaapatukasta.
Olen tyytyväinen, että pidät suklaasta yhtä paljon kuin minäkin.
En ole koskaan syönyt makeaa, joka sisältää maitoa, -
mutta kokeilen sitä tällä viikolla.
PPPS. En ole koskaan käyttänyt kondomia.
Tervemenoa.
Max toivoin Maryn kirjoittavan takaisin.
Hän oli aina halunnut ystävän.
Ystävän, joka ei ollut näkymätön, lemmikkieläin tai kuminen pienoisveistos.
Hän laski tähtiä miettien, montako päivää, tuntia ja minuuttia -
kirjeellä kestäisi kunnes se saapuisi Australiaan.
YHDEKSÄN PÄIVÄÄ, KUUSI TUNTIA, 47 MINUUTTIA MYÖHEMMIN
Veraan kirje ei tehnyt vaikutusta.
Ei todellakaan.
Tämä sekopää ei missään nimessä olisi hänen tyttärensä kirjeystävä.
Maailmassa oli jo tarpeeksi rumuutta.
Mary palaisi tunnin päästä koulusta.
Aika riitti vielä kupilliseen teetä ja krikettiin rauhoittamaan hermoja -
ja sulattamaan muistot Maxin kirjeestä hänen huuruisesta päästään.
SEURAAVANA PÄIVÄNÄ
Pysähdy! Odota!
Hei, kaverit. Onko tilaa vielä yhdelle pussille?
Toki, rouva Dinkle. Hyppää sisään!
Oikein hyvä, Kevin.
Vauhtia, Vera. Meillä on muitakin pusseja noudettavana.
Mary, olivatko kaikki roskat siinä?
- Kyllä. - Nähdään, tolvanat.
Hyvä jumala sentään.
Vaikka Maxin kirje haisi kalanpäille ja appelsiininkuorille, -
Mary joi sanat kuin kulhollisen aakkoskeittoa.
Näin innostunut hän oli viimeksi, kun Ralph-isoisä löysi kolikon hänen nenästään.
Hän kirjoitti välittömästi takaisin paperiin, jonka hän varasti kyljyksiltä.
Hyvä Max, olen innoissani, että kirjoitit takaisin.
Vanhempani eivät taida pitää sinusta, joten tästä lähtien -
lähetä kirjeet naapurilleni, Len Hislopille, -
osoitteeseen 26 Lamington Drive, Mount Waverley.
Hän on vanha ja jalaton.
Ne jyrsittiin toisessa maailmansodassa, -
kun japanilaiset pitivät häntä piraijoiden yläpuolella olevassa häkissä.
Piraijat ovat kultakaloja, joilla on hampaat.
Hän pelkää tulla ulos kodistaan. Sairautta kutsutaan homofobiaksi.
Hän maksaa minulle 50 senttiä viikossa postinsa noutamisesta.
Säästän ostaakseni linnan Skotlannista ja naidakseni Earl Grey -nimisen miehen.
Pyöriikö Amerikan televisiossa Nobletit?
Minun suosikkini on Vanity Noblet.
Hän haluaa olla kaikkien ystävä, jopa poikien.
Kirjeessäsi kerroit, ettei sinulle ole ystäviä.
Ei minullakaan ole.
Eilen koulussa Bernie Clifford pissasi leipäni päälle -
ja sanoi minua kakkanaamaksi syntymämerkkini takia.
Voisinpa ottaa sen pois kuten laastarin.
Hän nauroi takilleni, koska siinä ei ole nappeja.
Ethel repi ne irti. Äiti ei voinut laittaa uusia, -
koska hän oli maistellut liikaa sherryä. Sen sijaan hän laittoi takkiini pyykkipojat.
Kotona menin piilooni odottamaan ruoka-aikaa.
Muut lapset nauroivat myös hiuksilleni.
Isä leikkaa hiukseni, koska äitini mukaan oikeat parturit myyvät hiukset Kiinaan, -
jossa ne laitetaan patjantäytteeksi.
Opettajani, rouva Pendergast, sanoo, että minun pitäisi hymyillä enemmän.
Kerroin siitä äidilleni. Hän piirsi kasvoilleni leveän hymyn.
Rouva Pendergast ei taida enää pitää minusta.
Minun on parempi lopettaa nyt. Kyyneleeni tahraavat kirjeen.
Ystäväsi Australiassa, Mary Daisy Dinkle.
PS. Onko sinua koskaan kiusattu?
Pystytkö auttamaan minua?
PSS. En ole koskaan riippuliitänyt tai ollut kommunisti, -
mutta kokeilisin mielelläni frisbeetä ja suklaahodarireseptiäsi.
PSSS. Lähetän sinulle australialaista suklaata, -
tekemäni pompulan ja Lamington-kakkua, -
joka minun oli tarkoitus syödä lounaaksi.
Onko sinua koskaan kiusattu?
Maryn kirje herätti Maxin jo haudatut muistot.
Ajoimme hänet nurkkaan. Nyt saat maksaa, jutku.
Tästä saat, juutalainen!
Kuten tavallista, hän pääsi sen yli ainoalla tietämällään keinolla.
36 suklaahodaria myöhemmin -
ja vain kahden tunnin unien jälkeen -
Maxin paha olo oli kaikonnut.
Tällöin hän sai ajatuksen.
Hyvä Mary Daisy Dinkle, -
kiitos kirjeestäsi, suklaasta, kakusta ja pompulasta.
Suklaa murskaantui matkalla, joten sekoitin sen maitoon ja jäätelöön.
Juon sitä parhaillaan.
Pitkän pohtimisen jälkeen minulla saattaa olla ratkaisu kiusaamisongelmaasi.
Kerro Bernie Cliffordille, että syntymämerkkisi on tehty suklaasta.
Sen vuoksi olet taivaaseen päästyäsi vastuussa suklaasta.
Se on tietysti vale. En pidä valehtelusta, -
mutta tässä tapauksessa se on hyväksi.
Voisinpa minä olla vastuussa suklaasta, -
mutta en tietenkään voi, koska olen ateisti.
Myös naapurini lvy on ateisti.
Hän ei puhu juurikaan, mutta hän tekee minulle todella hyvää keittoa sunnuntaisin.
Hän on osittain sokea.
Silloin tällöin löydän hiuksen keitostani.
En kerro sitä hänelle, sillä tohtori Bernard Hazelhofin mukaan -
se olisi epäkohteliasta.
Tässä lista ruoista, joita syön muina päivinä.
Maanantaisin Pekan perunavälipaloja, -
tiistaisin Juuvelin nuudeleita, -
keskiviikkoisin Kipparin suolakalapuikkoja, -
torstaisin juustopannukakkuja -
ja perjantaisin kananugetteja.
Lauantaisin teen ruokaa omista resepteistäni.
Viime viikolla kehitin purkkispagettihampurilaisen.
Ruoanlaitto on kuin matematiikkaa.
Tohtori Bernard Hazelhof on sanonut, -
etten milloinkaan saa painaa enempää kuin jääkaappini.
En myöskään saa syödä mitään omaa päätäni suurempaa.
Söin kerran vesimelonin, joka oli pätäni suurempi.
En kuitenkaan yhdellä kertaa.
Olisiko sinulla antaa vinkkejä painonpudotukseen?
Nimettömien Ylensyöjien tapaamiset eivät näytä auttavan minua -
vaan lähinnä jännittävät minua.
Olisi hyvä, jos maailmassa olisi läskikeiju.
Vähän sellainen kuin hammaskeiju, mutta se imisi kaiken läskin kehosta.
Ivy sanoo olevansa vain hieman sokea, -
mutta mielestäni hän on todella sokea.
Hänen pitäisi hankkia keppi kuten muidenkin näkövammaisten.
Hän voisi teroittaa keppinsä pään, jotta voisi samalla kerätä roskia.
Taidankin ehdottaa sitä pormestarille.
Se tekisi häneen vaikutuksen.
Ivy sanoo, ettei hän tarvitse keppiä, koska hänellä on hyvä hajuaisti.
Hän väittää, että voi löytää minut vaikka silmät kiinni.
Hänen mukaansa haisen lakritsille ja vanhoille kirjoille.
Mielestäni Ivy haisee yskänlääkkeelle -
ja virtsalle. En ole kertonut sitä hänelle, -
koska tohtori Bernard Hazelhofin mukaan sekin olisi epäkohteliasta.
Ihmiset usein luulevat, että olen tahditon ja töykeä.
En ymmärrä, miksi rehellisyys on sopimatonta.
Ehkä sen takia minulla ei ole ystäviä.
Sinun lisäksesi tietysti.
Oikea ystävä on ollut yksi kolmesta tavoitteestani elämässä.
Kaksi muuta ovat jokaisen Nobletin omistaminen -
ja suklaata eliniäksi.
Tohtori Bernard Hazelhofin mukaan on hyvä olla tavoitteita, -
mutta ei typeriä, kuten minulla.
Minulla ei ole enää muuta kerrottavaa.
Kirjoita pian.
Amerikkalainen ystäväsi Max Jerry Horowitz.
PS. Älä murehdi hymyttömyyttäsi.
Suuni hymyilee tuskin koskaan, -
mutta se ei tarkoita, ettenkö hymyilisi pääni sisällä.
PPS. Laitoin mukaan frisbeen, -
suklaa-poprockeja, jotka pitää syödä kolan kanssa, -
ja kuvan kilpikonnasta -
yhdestä National Geographic -lehdestäni.
PPPS. Tiesitkö, -
että kilpikonnat voivat hengittää peräaukkojensa kautta?
Parahin Max. Kun kerroin Bernie Cliffordille, -
että vastaisin kaikesta suklaasta taivaassa, -
eikä hän saisi yhtään, hän itki.
Kätkin myös koirankakkaa -
hänen puolelleen hiekkalaatikkoa.
Neuvosi olivat loistavia. Aloin jakaa mainoksia, -
että saisin säästöjä ja pääsisin tapaamaan sinua.
Ikävä kuulla, että olet lihava. Äiti sanoo minuakin lihavaksi -
ja että minusta tulee isona hieho, -
joka taitaa olla jonkinlainen lehmä.
Ehkä sinun pitäisi syödä vain asioita, jotka alkavat samalla kirjaimella kuin päiväkin.
Maanantaisin voisit syödä vain -
minttusuklaata, marsipaania ja -
marinadia.
Syntymäpäivänäni äiti leipoi kakun -
ja isältä sain kameran.
Toivottavasti pidät lähettämistäni kuvista.
Ensimmäisessä on koristeita syönyt Ethel.
Seuraavassa olen minä itse -
syötyäni suklaa-poprockit kolan kanssa niin kuin neuvoit.
Seuraavana on Len, joka yrittää vieläkin -
olla pelkäämättä ulkona oloa -
ja nujertaa homofobiansa.
Seuraava on isästä vajassaan.
Ja kerran kuvasin äitiä -
nukkumassa tarroineen, jotka auttavat häntä lopettamaan tupakoinnin.
Seuraavassa vieterini tarttui hiuksiini.
Eräs kerta, kun Sonny kaivoi vaimonsa Cherin esiin.
Ja viimeisessä kuvassa on toinen naapurini, -
Damian Popodopolous.
Hän on kreikkalainen ja tuoksuu sitruunaiselta tiskiaineelta.
Hänen ihonsa on sileä kuin lusikan alapuoli.
Äiti sanoo häntä änkyttäväksi mutiaiseksi, -
joka ei osaa edes sanoa omaa sukunimeään.
Häntä pitäisi lyödä takaraivoon, -
että sanat tulisivat ulos.
Olisipa hän poikaystäväni, niin voisimme olla rakastuneita ja sekstailla, -
niin kuin Katherine Ramsay kertoi pyörävajan takana.
Hän sanoi, että kaksi ihmistä nakuilee -
ja hinkkaa toisiaan tehdäkseen lapsia.
Sanoin, että hän on valehtelija ja joutuisi helvettiin -
ja palaisi poroksi, koska lapset tulevat oikeasti olutlaseista, -
jäniksen munista, nunnista ja prostituubeista.
Hän väitti, että naiset pamahtavat paksuiksi -
ja kypsyttävät lapsia mahoissaan kaksi vuotta, -
kunnes ne putkahtavat vaginoista veren ja tölkkispagetin mukana.
Onko sinulla tyttöystävää, Max? Tai vaimoja?
Oletko sinä sekstaillut?
Pian on ystävänpäivä ja haluan antaa Damianille lahjan, -
jotta hän rakastaisi minua.
Voitko selittää rakkauden ja kuinka tulla rakastetuksi?
Maryn kirje aiheutti jälleen paniikkikohtauksen.
Max ei tiennyt mitään rakkaudesta. Se oli...
Se oli hänelle yhtä vierasta kuin laitesukellus -
ja hänellä oli tyrmistyttävä menneisyys väärinkäsityksiä.
Eräänä ystävänpäivänä hän oli antanut Zelda Glutnikille -
lahjan, joka olisi varmastikin sopiva.
KISSAN PERÄSUOLIKUUMEMITTARI
Ainoa kumppani, joka oli koskaan lämmittänyt Maxin vuodetta, -
oli hänen kuumavesipullonsa.
Romantiikka ja rakkaus olivat vierasta kieltä, josta hän oli luopunut.
Olisipa Mary kysynyt miten leivänpaahdin toimii -
tai pyytänyt selitystä kaaosteoriaan.
Kunpa rakkauteen olisikin matemaattinen yhtälö.
Hän söi ja mietti.
Mutta rakkaus ei ollut kuin Maxin Rubikin kuutio.
Siihen ei ollut ratkaisua.
Miltä kantilta hän sitä analysoikin, tulokset olivat negatiivisia.
- Häivy, hyypiö! - Hän tunsi rakkautta, -
mutta ei osannut pukea sitä sanoiksi. Sen logiikka oli yhtä vierasta kuin -
kuin salaattivoileivän.
Tähdissä oli enemmän järkeä.
Vastasitteko kutsuun, 12? Kuuntelen.
Ahdistuneisuus ja stressi olivat liikaa.
Rakkauden vaikeaselkoisuus voitti, -
ja Maxin aivot luovuttivat.
JÄLKEENJÄÄNYT MIES KULJETETTIIN NOSTOKURJELLA
Hänelle diagnosoitiin vakava masennus ja liikalihavuus, -
ja hänet laitettiin kahdeksaksi kuukaudeksi laitoshoitoon.
Hänet pumpattiin täyteen lääkeaineita -
ja hänelle tehtiin normaalit "terapeuttiset" toimenpiteet.
Sillä välin Mary ihmetteli ja odotteli.
Ehkä Maxin kirjoituskoneesta oli loppunut muste.
Ehkä koko Amerikasta oli loppunut muste.
Ehkä Maxin lemmikit olivat syöneet hänet.
Ehkä syy oli Maryssä.
Oliko hän liian vaativa, tylsä tai ruma?
Täynnä vihaa, epätietoisuutta ja itseinhoa, -
Mary yritti pyyhkiä muistikuvat ystävästä ainiaaksi.
KAHDEKSAN KUUKAUDEN KULUTTUA
LEMMIKKIPUTIIKKI AUKI
Max oli tervehtynyt. Elämä oli jälleen tasapainoista, -
turvallista ja symmetristä.
Mutta Mary edelleenkin pyöri hänen mielessään.
Toisaalta hän halusi kirjoittaa Marylle heti kättelyssä, -
mutta toisaalta hän ei halunnut päätyä uudelleen mielisairaalan potilaaksi.
Onneksi herra Ravioli pysyy aina hänen ystävänään.
Hän oli turvallisempi vaihtoehto.
Hän pohti, mitä Mary mahtaa tehdä nyt.
Mary oli kaukana tyytyväisestä taistellen yksinään, -
säästäen rahaa pahan päivän varalle.
Maxin elämä sujui normaalisti, ja vaikka hän valitsi järjestyksen ja tasapainon, -
epäonni ei silti ollut kaukana.
Onneksi hänen syytteensä murhateosta hylättiin, -
koska hänet oli julistettu vajaamieliseksi -
eikä hänellä ollut mitään syytä tappaa miimikkoa, -
kuten useimmilla muilla olisi ollut.
Siitä lähtien Max viilensi itseään usein eri tavoin -
ja asiat palasivat normaaleille raiteilleen, -
kunnes 48. syntymäpäivänään hänen numeronsa tulivat lotossa.
Tervetuloa New York -loton pariin ja tässä illan voittonumerot.
Kolme, -
viisi, -
kuusi, -
yhdeksän, -
yksitoista -
ja kaksitoista!
SUKLAATA
Max käytti järkevästi vaurastumistaan ja osti elinikäisen varaston suklaata -
sekä täydellisen Noblet-kokoelman.
Hänen kaksi elämäntavoitettaan oli täyttynyt.
Hänellä oli edelleenkin paljon rahaa ja päätti antaa ne Ivylle, -
joka myös käytti rahoja järkevästi.
KAVIAARIA
HAMMASLÄÄKÄRI
HARJAA VIIKOITTAIN
SUOLISTONHUUHTELU
Kunnes hänen omat numeronsa tulivat julki.
Ivy testamenttasi kaiken paikalliselle kissojen suojakodille, -
jonka omistaja uudelleensijoitti Ivyn lahjoituksen omalle tililleen, -
vaimonsa uusiin rintoihin, Ferrariin -
ja bensaan päästäkseen Meksikoon.
Vaikka Max oli täyttänyt kaikki haaveensa, -
hän tunsi elämänsä vajaaksi.
Herra Ravioli ei enää esittänyt parastaan, -
vaan näytti olevan kiinnostunut pelkästään kirjoistaan.
Mary oli antanut Maxille ripauksen aidosta ystävyydestä, -
eikä sen veroista ollut.
Marykin kaipasi Maxia, muttei enää uskonut tapaavansa häntä.
- Nyt hän säästi muuhun tarkoitukseen. KAUNEUSLEIKKAUS
Eräänä päivänä herra Ravioli nousi, poistui eikä koskaan palannut.
Max ajatteli tohtori Hazelhofin neuvoa.
Hän kertoi Maxille, että oikean ystävyyden tuntee sydämessään, -
vaikkei olisikaan nähnyt ystävää. Silloin hän päätti kirjoittaa Marylle -
paljastaakseen oikean itsensä kaikkine vikoineen.
Max ymmärsi asian.
Hyvä Mary Daisy Dinkle, on eräs asia, joka minun pitää kertoa sinulle.
Se selittää sen, miksi en ole kirjoittanut.
Joka kerta, kun sain kirjeesi, koin valtavan ahdistuskohtauksen.
Sain tietää syyn siihen, koska ollessani mielisairaalassa -
minulle diagnosoitiin vasta löydetty asia, -
jota kutsutaan Aspergerin syndroomaksi.
Se on hermostollinen, -
kokonaisvaltainen kehityshäiriö.
Puhun mieluummin vain Aspiesta.
Nyt listaan muutamia Aspien piirteitä.
Ensimmäiseksi: pidän maailmaa erittäin sekavana ja kaoottisena, -
koska ymmärrän asiat hyvin kirjaimellisesti ja loogisesti.
Toiseksi: en ymmärrä kunnolla ihmisten reaktioita heidän ilmeistään.
Nuorempana tein itselleni kirjan, -
josta hain apua ollessani hämilläni.
VIHAINEN - ILOINEN
Minulla on vieläkin ongelmia joidenkin ihmisten tulkitsemisessa.
Ivyä oli hankala ymmärtää hänen ryppyisyytensä -
ja tekokulmakarvojensa takia.
Kolmanneksi: minulla on huono käsiala, -
olen yliherkkä -
ja kömpelö -
ja saatan huolestua paljon.
Neljä: pidän ongelmien ratkaisemisesta.
Ivy sanoi, että se on hyvä asia.
Viimeisenä numero viisi: minulla on ongelmia ilmaista tunteitani.
Tohtori Bernard Hazelhof sanoo, että aivoni ovat vajavaiset, -
mutta jonain päivänä minunkin kehityshäiriölleni on parannuskeino.
En pidä siitä, kun hän sanoo noin.
En tunne itseäni kehityshäiriöiseksi, vajavaiseksi tai sairaaksi.
Pidän itsestäni tällaisena.
Se olisi kuin yrittäisi vaihtaa silmieni väriä.
Yhden asian haluaisin kuitenkin muuttaa.
Haluaisin pystyä itkemään kunnolla.
Puristan ja puristan, mutta mitään ei tule ulos.
Itken, kun leikkaan sipulia, mutta sitä ei lasketa.
Asiasta toiseen, pidätkö sanasta "kumkvatti"? Se on eräänlainen hedelmä.
Onko sinulla suosikkisanaa?
Minun viisi suosikkiani ovat: salva, kimalainen, -
Vladivostok, banaani ja kives.
Olen myös keksinyt joitakin uusia sanoja.
"Sekahämillään", joka tarkoittaa sitä kun on sekaisin ja hämillään samaan aikaan.
"Loska", joka on lumen ja lian risteytys.
"Murskaostokset", -
jotka ovat liiskaantuneita ostoksia kassin pohjalla.
Olen lähettänyt kirjeen Oxfordin sanakirjan tekijöille -
pyytäen heitä ottamaan sanani mukaan, -
mutta en ole kuullut heistä mitään.
Minun on aika mennä Nimettömien Ylensyöjien kerhon tapaamiseen.
Siellä on nainen nimeltään Marjorie Buttersworth, joka sekaisillettää minua.
Hän suutelee minua ilman lupaani, -
joten tänään olen päättänyt hieroa sipuleita kainaloihin karkottaakseni hänet.
Ystäväsi Amerikassa, Max Jerry Horowitz.
PS. Ohessa suklaamuurahaisia, jotka löysin herkkupuodista.
PPS. Paljonkaan ei ole tapahtunut sitten viime kerran.
Kuolemantuottamussyytettäni, lottovoittoani -
ja Ivyn kuolemaa lukuun ottamatta.
Mary oli innoissaan, kun Max viimein kirjoitti -
ja sai yllättäen loistavan idean.
PERÄPUKAMAVOIDE
KYYNELEITÄ MAXILLE
Maryn ja Maxin ystävyys oli elvytetty, -
ja Maryn kyyneleet olivat paras lahja, jonka Max oli ikinä saanut.
Maxin pään sisällä hänen aivonsa hymyilivät.
Täynnä erilaisia outoja suklaamuotoja -
heidän kirjeensä lensivät paksuina ja nopeasti mannerten välillä.
Max oppi lukemaan Maryn kirjeet varovaisesti, -
ja pienenkin jännityksen hivenen havaittuaan hän lopettaisi, -
ottaisi lääkkeensä ja rauhoittaisi hermojaan.
Hän silitti, laminoi ja arkistoi jokaisen kirjeen erityiseen paikkaan, -
mikä myös rauhoitti hänen hermojaan.
Hän nautti Maryn kysymyksiin vastailusta ja Maryn arvoitusten ratkaisemisesta, kuten:
Kutistuvatko lampaat sateella?
Miksi vanhat miehet pitävät housujaan niin ylhäällä?
Menevätkö hanhet kananlihalle? Miksi navan nöyhtä on sinistä?
Onko taivaassa Nobleteja? Jos taksi menee taaksepäin, onko kuljettaja sinulle velkaa?
Vuorostaan Mary nautti lukea Maxin mielenkiintoisesta elämästä.
Kuinka monen ihmisen hän oli nähnyt roskaavan.
Miten uusin Henry oli kuollut.
Ja uudet reseptit, jotka Max oli keksinyt kanan valmistukseen.
Kumpikin täydensi toistaan. Kun Mary kasvoi pituutta, -
Max kasvoi leveyttä.
Heidän ystävyydestään tuli vahvempaa kuin liima Maryn Nobleteissa.
Vaikka Max löysi lohdun Marystä, -
tuntui muu maailma hänen mielestään oudolta. Eikä hän voinut ymmärtää, -
miksi hänet nähtiin outona, kun muita pidettiin normaaleina.
SYLKEMINEN KIELLETTY - Ihmiset ovat loputtoman epäloogisia.
Miksi ihmiset heittävät ruokaa pois, kun Intiassa on nälkää näkeviä lapsia?
Miksi sademetsät hakattiin, kun ihmiset tarvitsevat happea?
Miksi ihmiset tekivät bussiaikataulut, kun bussit eivät ikinä ole aikataulussa?
Max oli samaa mieltä suosikkifyysikkonsa kanssa, että vain kaksi asiaa on rajatonta:
universumi ja ihmisen typeryys.
Mitä Maryyn tulee, vaikka Max täytti hänet itseluottamuksella...
- Napakymppi! - Hänen maailmansa oli kaukana täydellisestä.
Rakkaudella oli ote Maryn kurkusta.
Kello 16:59 8.8.1988 -
Noel Norman Dinkle kiinnitti viimeisen narunsa.
40 vuoden ja 40 miljoonan teepussin jälkeen hän jäi eläkkeelle.
Juhliakseen asiaa Noel ilmoitti lopettavansa eläinten täyttämisen -
ja alkavansa harrastaa metallin etsimistä.
Valitettavasti se harrastus ei kestänyt pitkään.
TÄSSÄ KUOPASSA MAKAA HUKKUNUT NOEL
Testamentissaan Noel jätti Marylle hieman rahaa, -
joten Mary päätti ryhtyä opiskelemaan mielenhäiriöitä, -
tahtona oppia lisää hänen kaveristaan.
Mary oli yhtä suosittu yliopistossa kuin koulussa.
Damian meni myös yliopistoon opiskellakseen näyttelijäksi.
Tervehdys, Mary.
Hei!
Tuo oli tajuttoman hauskaa!
Hei, Damian. Äitisi ruusut ovat ihania.
Kiitos, Mary. Voinko kertoa sinulle jotakin?
Totta kai!
Kengässäsi on koirankakkaa.
Rakas Max, olen ollut typerys.
Olen kuluttanut rahani turhuuksiin, kun minun olisi pitänyt säästää ne nähdäkseni sinut.
Tiedän rakkauden pahastuttavan sinua, joten en aio jatkaa.
Haluan vain sanoa, ettei rakkaus ole päivänselvää minulle.
Toivon, että voit hyvin ja pidät suklaasikareista.
Rakkaudella, Mary.
Sietäisit hävetä!
Mennään. Minähän sanoin, ettei vieraille puhuta...
RAKASTA ENSIN ITSEÄSI
Noelin yhtäkkinen kuolema sai Veran tuntemaan katumusta ja syyllisyyttä, -
ja hän kesti sitä ainoalla tietämällään tavalla.
FORMALDEHYDIA ERITTÄIN MYRKYLLISTÄ
Rakas Max, hääpäivä oli unelmieni päivä.
Se kohensi kauheaa vuottani.
Vaikka kaikki vieraat olivat Damianin ystäviä tai sukulaisia, tunsin itseni tervetulleeksi.
Damian on täydellinen. Hän teki jopa hääpukuni.
Hääyönä hän vei meidät hänen lempisaarelleen Mykonosiin Kreikassa.
Ratsastin aasilla ja löysin täydellisen lahjan Lenille.
Len-parka, hän taistelee yhä torikammonsa kanssa.
Damian ja minä olemme kuin paita ja peppu.
Hänellä on jopa lammastarhassa asuva uusiseelantilainen kirjeystävä.
Mary...
Mary oli täynnä itseluottamusta -
ja hänen itsevarmuutensa oli lähes sietämätöntä.
Yliopistossa Mary loisti -
ja päätti parantaa mielensairauksien maailman.
Hän teki väitöskirjansa Aspergerin syndroomasta -
ja käytti Maxia tutkimukseen.
Hänen opettajansa olivat vaikuttuneita ja hänen kirjoituksensa sai kiitosta.
Pian kustantamot halusivat painattaa Maryn ainutlaatuista oivallusta, -
ja 25-vuotissyntymäpäivään tuhannet kopiot olivat valmiita toimitettaviksi.
Rakas Max, annan sinulle ylpeänä -
ensimmäisen kopion mielenhäiriötäsi käsittelevästä kirjastani -
sekä toivon siitä, että saamme sinut jonakin päivänä parannettua.
Mikä mielenkiintoisempaa, tulen luoksesi juhlimaan viikoksi.
Annan sinulle myös puolet tekijänpalkkiosta.
Rakas ystäväsi Mary.
PS. Etsi ohesta suklaapäällysteisiä Sveitsin-manteleita.
Max ei ilahtunut uutisista.
Ei tosiaankaan.
Hyvä Mary Daisy Dinkle, -
En pysty ilmaisemaan itseäni järin hyvin tällä hetkellä, -
joten luetteloin tunteeni voimakkuusjärjestykseen:
kipu, sekahämillisyys, petoksen tunne, -
epämukavuus, ahdinko ja kihinä.
Viimeinen ei ole tunnetila, mutta ajattelin, että sinun pitäisi tietää siitä.
New Yorkiin lähtevän matkalaukun kanssa Mary hyvästeli Damianin.
Hänellä ei ole ollut yhtä jännittävää sitten löydettyään Nobletin katuojasta.
Pian hänen innostuksensa suli pois -
kuin suklaa auringossa.
MT. WAVERLAYN PAPERIMASSATEHDAS
JOAN-TÄDIN TYNNYRISHERRY
Mary vajosi hitaasti masennuksen suohon, -
itseinhoon ja käyttämään sherryä.
Ainut väri hänen elämässään oli rakkaansa Damian.
Vain kädenulottuvilla, mutta silti niin kaukana.
Mary menetti kiinnostuksen maailmaan ja maailma Maryyn.
Kauheat ilmestykset alkoivat kummitella.
Hän alkoi viettää yönsä tekemällä huiskia -
ja syömällä kahden minuutin nuudeleita.
MAITOTIIVISTE
OLEN PAHOILLANI
Joka päivä sekä sisukkaasti että häpeällisesti -
Mary käveli postilaatikolle toiveikkaana, -
mutta hän saikin kääntyä, näivettyä ja palata takaisin sisälle.
KEVÄÄN RINTALIIVIMALLIT
Rakas Maryni, kun luet tätä, -
olen lentokoneessa matkalla Uuteen-Seelantiin aloittaakseni uuden elämän.
Et ole tainnut edes huomata pakkaamistani.
Olen rakastunut omaan kirjekaveriini, Desmondiin.
Aion elää hänen lammasfarmillaan.
On ollut rankkaa seurata, kuinka rakastamastani ihmisestä on jäänyt rippeet.
Tutkimuksesi psyykkisistä sairauksista on ollut ihailtavaa, -
mutta idealistinen tavoitteesi korjata asiat on ollut harhaanjohtavaa.
Mary, sinun täytyy ymmärtää, ettet ole mikään taikakauneusvoide, -
jolla voisi tasoittaa kaikki maailman epäkohdat.
Rakastan sinua, Mary, mutta rakastan Desmondia enemmän.
Toivottavasti jonain päivänä sydämesi parantuu ja voimme olla ystäviä.
Armollisesti sinun, Damian.
Hyvä pormestari Ridiculani.
Maanantaina laskin 27 ihmisen -
tiputtavan laittomasti tupakantumppeja maahan.
Haluaisin ehdottaa, että sakkoa korotettaisiin -
vähintään miljoonaksi dollariksi, jolloin sakkoa pelättäisiin enemmän.
Olisin onnellinen, jos...
MUSTE LOPPU
Kiitos.
Olen pahoillani!
Olen pahoillani.
Rakas Mary, pidä ohessa tuleva -
koko Noblet-kokoelmani merkkinä siitä, -
että annan sinulle anteeksi. Kun sain kirjasi, tunteet sisälläni...
ILMEITÄ
VIHAINEN - ONNELLINEN
ANNA PIKKURAHAA - TAI MUNUAINEN
Hyvää matkaa.
Matkallaan kotiin Max istui laskemaan tähtiä.
Hän tunsi olonsa kokonaiseksi.
Maailma oli taas tasapainossa.
VALIUM - ROUVA VERA DINKLE OTA KAKSI TARPEEN TULLEN
Len oli pelastanut päivän.
45 vuoden jälkeen hän vihdoin oli voittanut torikammonsa.
Ääliö!
Rakas Mary, pidä ohessa tuleva -
koko Noblet-kokoelmani merkkinä siitä, -
että annan sinulle anteeksi. Kun sain kirjasi, -
tunteet sisälläni tuntuivat olevan kuin kuivausrummussa.
Ne törmäilivät toisiinsa.
Se sattui samalla tavalla kuin nitojavahinkoni.
Annan sinulle anteeksi siksi, ettet ole täydellinen.
Olet epätäydellinen, niin kuin olen minäkin.
Kaikki ihmiset ovat epätäydellisiä.
Jopa roskaava mies asuntoni ulkopuolella.
Kun olin nuori, halusin olla kuka tahansa muu kuin itseni.
Tohtori Bernard Hazelhof sanoi, että jos olisin autiolla saarella, -
minun olisi pakko tottua omaan seuraani.
Vain minä ja kookospähkinät.
Hänen mukaan minun täytyisi hyväksyä itseni, syyläni ja kaikki.
Emme voi valita syyliämme. Ne ovat osa meitä, -
ja niiden kanssa on elettävä.
Voimme kuitenkin valita ystävämme, -
ja olen onnellinen, että olen valinnut sinut.
Tohtori Bernard Hazelhof sanoi myös, -
että kaikkien elämä on kuin pitkä jalkakäytävä.
Jotkut niistä ovat hyvin päällystettyjä. Osassa, kuten omassani, -
on halkeamia, banaaninkuoria ja tupakantumppeja.
Sinun jalkakäytäväsi on samankaltainen, mutta siinä taitaa olla vähemmän halkeamia.
Toivon mukaan jonain päivänä jalkakäytävämme kohtaavat, -
jolloin voimme jakaa maitotiivistepurkin.
Olet paras ystäväni. Olet ainoa ystäväni.
Amerikkalainen kirjekaverisi, Max Jerry Horowitz.
PS. Olen vastikään löytänyt täydellisen työpaikan tutkimuskeskuksesta.
Minun täytyy vain syödä ja merkitä rasti ruutuun.
VUOTTA MYÖHEMMIN
Max?
Huhuu?
Max, me täällä.
Tulimme tänne.
Max?
Max kuoli rauhallisesti sinä aamuna -
juotuaan hänen viimeisen maitotiivistetölkkinsä.
KYYNELEITÄ MAXILLE
Olet paras ystäväni. Olet ainoa ystäväni.
"Hän tuoksuu lakritsilta ja vanhoilta kirjoilta", Mary ajatteli itsekseen, -
kun kyyneleet valuivat hänen silmistään, -
mutalammikon värisistä.
Jumala antoi meille perheen... Onneksi ystävät saa valita itse.
Ystäviä osoitteesta: WWW.DIVXFINLAND.ORG